‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- עשרה חודשים קודם לכן -‬
‫בליל המסיבה לא יצאת לגני הארמון, ‬
‫אפילו לא לדקה?‬ ‫-לא.‬
‫מתי הגעת הביתה? באיזה מסלול נסעת?‬
‫את זוכרת?‬
‫נסעתי עם אנה ולביניה. יצאנו מהכניסה, ‬
‫מהשדרה הראשית, זו שמובילה לחניון.‬
‫לא היית בגן האחורי, זה עם הבריכות?‬
‫לא.‬ ‫-כמה פעמים היא צריכה לומר את זה?‬
‫אשלח מחר את המז"פ לפלאצו דל טה.‬
‫הם יעבדו כל היום, וגם למחרת ויום לאחר מכן.‬
‫אם את רוצה לשנות משהו בעדות שלך, ‬ ‫כדאי שתעשי את זה עכשיו.‬
‫התובעת, התיאורים של מרשתי היו ברורים מאוד.‬
‫תן לה לומר את זה.‬
‫סיפרתי לך על כל מה שעשיתי באותו לילה.‬
‫מה עוד יש לי לומר?‬
‫שכחת דבר אחד.‬ ‫-באמת?‬
‫בשעה 00:12 התקשרת...‬
‫לאביך, ודיברתם במשך 58 שניות.‬
‫על מה דיברתם?‬
‫כן, חשתי אי נוחות בגלל אנג'ליקה.‬
‫אבי הוא היחיד שתמיד תמך בי, ‬
‫היחיד שיכולתי לבקש ממנו עזרה.‬
‫היחיד שיכולתי להגיד לו שפשוט פישלתי.‬
‫תובעת, בבקשה.‬ ‫-תארי לי את אבא שלך.‬
‫מעין מלאך שומר שמגן עלייך‬
‫מפני השלכות המעשים שלך, נכון?‬
‫בואו נעשה הפסקה.‬
‫תודה.‬
‫גם לך יש אבא בעל השפעה, נכון?‬
‫איך הייתה הילדות שלך?‬
‫כשגדלת בצלו של השופט הגדול…‬
‫הוא הכריח אותך להיות תובעת?‬
‫לינדה...‬ ‫-אולי אחרי שאימא שלך מתה.‬
‫את יודעת, יש לנו מכנה משותף.‬
‫לינדה, זה לא המקום.‬ ‫-זה כן.‬
‫את מנסה לקבל את אישור אביך‬ ‫ולעמוד בסטנדרטים שלו?‬
‫בגלל זה את מנסה לפתור את התיק הזה?‬
‫אני שואלת כי אני מנסה להבין למה אני כאן.‬
‫תכבי אותה.‬
‫זה המקום.‬
‫ניקולה טומיי גר שם.‬
‫הוא גר עם אמו ועובד בסוכנות הקייטרינג‬
‫שסיפקה שירותי הסעדה‬ ‫בפלאצו דל טה בשלושה במרץ.‬
‫לעזאזל, זה השכן.‬
‫אף אחד מהמשטרה או ממשרד התובע ‬
‫לא חקר אותו או הזכיר אותו.‬ ‫כאילו הוא לא קיים.‬
‫עד עכשיו.‬
‫תאר לעצמך אם הוא אשם.‬
‫אסור לנו למשוך תשומת לב.‬
‫עד עכשיו הוא היה סתם בחור שרב עם אנג'ליקה.‬
‫זו טענתה של סילביה אוריקו, ‬
‫שהייתה מגיעה למקום השלישי או הרביעי‬ ‫באליפות העולם בשקרים, ‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שהיא לא מספיק אמינה כדי לנצח.‬
‫מה אנחנו יודעים עליו?‬
‫אני צריך זמן.‬
‫זמן הוא הדבר היחיד שיש לך.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫נמל התעופה של קייפ ורדה.‬ ‫הנה הוא, מאסימו לורנצי.‬
‫הוא עומד להמריא בטיסת לילה לריו.‬
‫ברזיל, מה?‬ ‫-כן.‬
‫תפסנו אותו.‬
‫היינו כל כך קרובים.‬
‫אבל אנו יודעים איפה הוא.‬
‫חזור על זה, בבקשה.‬ ‫-אני לא יכול לדבר עכשיו.‬
‫אני התובעת בתיק. אתה יכול לדבר‬ ‫עם התובעת הכללית, היא כאן לידי.‬
‫החשוד שלך...‬ ‫-לא, תקשיב, ‬
‫הוא עד, לא חשוד.‬
‫תני לי קצת זמן ואחזור אלייך.‬ ‫-מתי?‬
‫תשמעי...‬ ‫-אתה לא יכול לומר לי עכשיו?‬
‫אני צריך לדבר עם הצוות שלי.‬ ‫זה עניין רציני.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫נו?‬ ‫-הם יתנו לנו תשובה היום.‬
‫עדיף שיהיה לנו משהו לפני השימוע.‬
‫תיהני.‬
‫אם יגיע אישור ההסגרה מברזיל, ‬ ‫תודיעו לי מיד.‬
‫אל תדאגי. אני אטפל בזה.‬ ‫-אתה מדבר אנגלית?‬
‫לא.‬ ‫-אז איך?‬
‫פרנצ'סקה, טפלי בזה. אנדראולי, בוא איתי.‬
‫- שניים בפברואר, שימוע שישי -‬
‫מר מונקו, קראתי לך לתת עדות, ‬
‫כדי לדבר על נושא מסוים, ‬
‫על שיחת הטלפון שהייתה לך עם בתך‬ ‫בארבעה במרץ בשעה 00:02,‬
‫ליל המסיבה בפלאצו דל טה.‬
‫אתה זוכר אותה?‬ ‫-כמובן.‬
‫אתה זוכר על מה דיברתם?‬
‫הבת שלי רק רצתה לאחל לי לילה טוב.‬
‫אמרתי לה שאני מרגיש שהיא עצובה.‬
‫היא הודתה שכן, ‬ ‫אבל לא רצתה לספר לי למה.‬
‫בזמנו, עדיין לא ידעתי‬ ‫על הרומנים של קלאודיו.‬
‫לינדה סיפרה לך על אנג'ליקה פטרוני?‬
‫הרגע אמרתי לך שלא.‬
‫היא לא אמרה לך, "אבא, הרגתי אותה"?‬
‫כבודו!‬
‫אני חייב לענות?‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬ ‫ -לא, היא רק אמרה לך, ‬
‫ "לילה טוב, אבא."‬
‫כבודו, היא מתגרה בעד.‬
‫גם אתה לא עדין עם עדים כשזה מתאים לך.‬
‫כן, אבל...‬ ‫-בואו ניגש לעניין.‬
‫מה את שואלת בעצם?‬ ‫-ייתכן שמר מונקו גילה על דבר הפשע‬
‫בדיוק אחרי שהוא התרחש.‬
‫ "ייתכן"? מה זה אומר?‬ ‫-ייתכן שהוא פעל בהתאם.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫מר מונקו, אתה מכיר את האיש הזה?‬
‫- מאסימו לורנצי -‬
‫את יודעת שכן.‬ ‫-רוצה לספר לנו מי הוא?‬
‫מאסימו לורנצי, ראש האבטחה לשעבר‬ ‫בחברת האחזקות שלי.‬
‫ואתה, כדי לשמור על הביטחון‬ ‫של אימפריה כה גדולה, כולל...‬
‫אציין את הפעילות הרלוונטית ביותר.‬
‫המפעל הפטרוכימי הגדול בעיר, ‬
‫חברת בנייה שפועלת בכל אירופה‬
‫וחברה בתחום הפיננסים.‬
‫שכרת פושע עם עבר פלילי‬
‫של סחיטה ותקיפה.‬
‫החלטתי להעסיק את מאסימו לורנצי‬ ‫רק אחרי שהוא ריצה את עונשו.‬
‫התקשרת אליו ב-00:03, לפי תיעוד השיחות.‬
‫מיד אחרי שדיברת עם הבת שלך.‬
‫מה אמרת לו?‬ ‫-דיברנו על עסקים.‬
‫דיברתם על עסקים באמצע הלילה?‬
‫אני לא ישן הרבה, ‬ ‫ומצפה מהעובדים שלי לעשות כמוני.‬
‫איזה צירוף מקרים, ‬ ‫למחרת היה חוסר בקרן ההוצאות‬
‫שהפקדת בידי לורנצי.‬ ‫-כן, חוסר גדול.‬
‫סכום של יותר מ -300,000 אירו.‬
‫לא הייתי קורא לזה צירוף מקרים.‬ ‫התקשרתי אליו בחצות‬
‫כדי לומר לו שלא אהבתי את הגישה שלו במשרד‬
‫ולהעמיד אותו במקומו.‬
‫ואז לורנצי נעלם.‬
‫אולי כי באותו לילה‬ ‫אמרת לו לנסוע לפלאצו דל טה‬
‫כדי לוודא שהבת שלך, לינדה מונקו, ‬
‫לא השאירה עקבות אחרי הרצח.‬
‫זה מגוחך.‬
‫אולי זה יותר מגוחך שאתה רוצה שנאמין‬
‫שהחוסר הכספי‬
‫וההיעלמות הפתאומית של לורנצי‬ ‫לא קשורים לשיחת הטלפון הזו.‬
‫אתה אדם שיודע לתקן דברים, נכון?‬
‫כמו עם אוליביה פרנצ'וזו.‬ ‫-לא עשיתי שום דבר רע לגברת פרנצ'וזו.‬
‫-לא?‬ ‫-לא.‬
‫וידאתי שהיא תקבל את הטיפול הטוב ביותר‬
‫והבטחתי לה פיצוי לכל החיים על הפציעה שלה, ‬
‫למרות שהיא שיקרה כשהאשימה את לינדה.‬
‫את מבינה, בעבור גבר במעמדי, ‬
‫לא ארשה שמשפחתי תסבול‬ ‫מהכפשות או מהליכים משפטיים נגדה, ‬
‫גם אם הם לא מבוססים.‬
‫שיחדת את אוליביה פרנצ'וזו.‬
‫אתה קונה אנשים בכסף!‬
‫עוד פרובוקציה!‬ ‫-כמו שקנית את מאסימו לורנצי.‬
‫נתתי למאסימו לורנצי הזדמנות לכפר על מעשיו.‬ ‫הוא בגד באמון שלי.‬
‫סלח לי לרגע, כבודו.‬
‫מברזיל נמסר...‬
‫אנחנו מוכנים? אפשר להמשיך?‬
‫כן.‬
‫דיברנו על האמון שלך, שלורנצי בגד בו.‬
‫תנזוף בו אם תראה אותו שוב?‬
‫כמובן.‬
‫אז תשמח לשמוע שלורנצי עומד לחזור הביתה.‬
‫גם אני חיפשתי אותו.‬
‫לקח לי זמן, אבל בסוף מצאתי אותו.‬
‫אתה רוצה לדעת איפה הוא?‬
‫ספרי לי.‬
‫בריו דה ז'נרו.‬
‫ביקשנו סיוע משפטי בין-לאומי, ‬
‫והיום נפתחה האפשרות שהוא יחזור מברזיל.‬
‫יש לך הרבה נכסים בברזיל. נכון, מר מונקו?‬
‫כן, יש לי כמה נכסי נדל"ן בברזיל‬
‫וגם במרכז ודרום אמריקה.‬
‫בקיצור, אלה אזורים שבהם נוח להשקיע כרגע.‬
‫אבל לברזיל יש יתרון נוסף.‬
‫היא לא מעניקה הסגרה בקלות.‬
‫באמת?‬ ‫-אתה אומר לנו שלא ידעת?‬
‫לא. מעולם לא הייתה לי סיבה לבדוק את זה.‬
‫אתה לחוץ.‬ ‫-נכון.‬
‫כל אדם שמואשם שלא בצדק מרגיש כך.‬
‫חוסר הצדק היחידי כאן‬ ‫הוא הסירוב שקיבלנו עכשיו מברזיל.‬
‫הצדק לא מגיע לכל מקום, ‬
‫ולפעמים החוק עצמו מגביל אותו.‬
‫לכן, בגלל החוק הברזילאי שמונע את ההסגרה, ‬
‫לא תהיה לנו הזדמנות‬ ‫לשמוע את מאסימו לורנצי, ‬
‫או לדבר איתו.‬ ‫מר מונקו, אתה יכול לנשום לרווחה.‬
‫איך את מעזה?‬ ‫לא באתי לפה כדי לספוג עלבונות!‬
‫מר מונקו, ניסיתי לבסס שוב את העובדות‬ ‫בחקירה הנגדית, אבל…‬
‫לא היית צריך לאבד את העשתונות.‬ ‫זה לא עוזר לנו.‬
‫אני יודע. הזקתי ללינדה.‬
‫היא לא אמרה אף מילה של אמת.‬
‫השופטים צריכים להיות אובייקטיביים.‬
‫אתה עדיין כל כך תמים?‬
‫אני אדם...‬
‫נאמן.‬
‫אבל אם מתייחסים אליי באופן לא הוגן, אני...‬
‫תגיד לחוקר שלך להתחיל לעבוד‬ ‫ועשה את המוטל עליך.‬
‫כולם מסתירים משהו.‬
‫להתראות.‬
‫בוקר טוב.‬
‫להכין לך ארוחת בוקר?‬
‫לא, אני אכין.‬
‫תודה.‬
‫אין שום תחרות.‬
‫אבל זה קרואסון ארוז מראש.‬
‫ "קרואסון ארוז מראש"? ככה את מדברת?‬
‫זה בגלל הלימודים שלך בפירנצה, ‬ ‫את נשמעת כמו אקדמאית.‬
‫סליחה, איך קוראים לזה? "ארוז"?‬ ‫-אני לא קורא לזה בשם, אני אוכל את זה.‬
‫בכל אופן, התגעגעתי לזה.‬
‫האוכל שם היה כל כך גרוע?‬ ‫-כן.‬
‫זו הבעיה של מי שלא יודע לבשל.‬
‫אני חושב שזו הסיבה‬ ‫שהקשר שלנו לא הצליח, ‬
‫כי אנחנו לא יודעים לבשל.‬
‫לא מגיע לנו מטבח כזה.‬
‫מה איתה, היא יודעת לבשל?‬
‫זה קרה סוף סוף, אה?‬
‫חיכית שבועיים, אבל התחלת לקנא. לא...‬
‫בחייך…‬
‫כבר התחלתי לדאוג.‬
‫היי.‬
‫אני פה, נכון?‬
‫די.‬
‫איזו טיפשונת.‬
‫לא הלך טוב לאבא שלך.‬
‫הוא דובר אמת.‬
‫אמת?‬ ‫-כן.‬
‫אמרתי לך אלף פעם לעזוב את האמת.‬
‫בואי נדבוק במה שנוכל להוכיח.‬
‫הראיות האלה מציבות אותך‬ ‫במקום שבו את לא אמורה להיות.‬
‫בחוץ, בפארק...‬
‫ואת טוענת שמעולם לא היית שם.‬ ‫-בדיוק.‬
‫מישהו שתל אותן שם.‬
‫איזה יופי!‬
‫"שופטים, אני מצטער, ‬ ‫תאמינו לנאשמת ולא לתובעים, ‬
‫כי הם הפלילו אותה."‬
‫למה לא חשבתי על זה קודם?‬ ‫זו אסטרטגיית הגנה מושלמת.‬
‫תמצא אסטרטגיה, זו העבודה שלך.‬
‫מה עם התמונה?‬
‫זו לא אני. לא הייתי שם.‬
‫מה קרה לך היום?‬
‫פתאום נראה שאתה משוכנע שאני הרוצחת.‬
‫המחשבה הזו לא אמורה להדאיג אותי.‬
‫עד כה, היא לא הדאיגה.‬
‫ועכשיו זה השתנה?‬
‫הפעם את כאן, ‬
‫ואבא שלך ביקש ממני לשחק מלוכלך.‬
‫תמיד כופפתי את החוקים, ‬
‫אבל מעולם לא עברתי עליהם.‬
‫אם אני צריך להסתכן, ‬
‫זה מצב אחר.‬
‫החפות שלך נוגעת לי.‬ ‫היא משפיעה עליי, לינדה.‬
‫לא אוכל לעבוד ככה.‬
‫אם באמת היה אכפת לך כמו שאמרת, ‬ ‫היית עושה את זה.‬
‫התחלתי לסמוך עליך.‬
‫התקווה חזרה אליי.‬
‫אם אתה לא מאמין, איזו תקווה יש לי?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫סוהר?‬
‫סיימתי. תודה.‬
‫היי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫מכיר את זה שהמוח שלך פשוט...‬
‫קופא?‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫בדיון הבא, גוארה תציג לבית המשפט‬ ‫את הראיה החשובה ביותר שברשותה.‬
‫הכול סובב סביב ה-DNA שעל בדל הסיגריה.‬
‫עלינו לערער את אמינות הראיה היחידה‬
‫שמציבה את לינדה במקום הלא נכון.‬
‫מצאתי מקרים קודמים‬
‫שבהם ראיות כאלה היו כוזבות.‬
‫זו המטרה שלנו.‬
‫קשה להפריך טעויות מדעיות.‬
‫אני מסכים. זו הדרך היחידה.‬
‫אבל זה לא מספיק, ‬
‫כי זה לא רק DNA, זה גם מותג הסיגריות.‬
‫אי אפשר לשנות את זה.‬
‫לינדה תמיד יכולה לומר‬ ‫שהיא עברה באזור הזה של הפארק‬
‫כשהגיעה למסיבה.‬ ‫-אבל היא הכחישה זאת בחקירה.‬
‫אם היא תחזור בה, זה עוד יותר גרוע.‬
‫רוג'רו.‬
‫מה?‬ ‫-תגיד משהו.‬
‫כוזבות.‬ ‫-מה?‬
‫אמרתי משהו.‬
‫זה לא הזמן להתבדח, רוג'רו. מה דעתך?‬
‫אני מסכים.‬
‫עם מה?‬ ‫-עם הכול.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫רוג'רו, אנחנו חלשים.‬
‫זה ששכבנו לא אומר שאת יכולה לעקוב אחריי.‬
‫לא אכפת לי ששכבנו.‬
‫שמע בקולי, אחרת כל המאמצים שלנו...‬
‫ "המאמצים שלנו", ברבים?‬ ‫אילו מאמצים את עשית?‬
‫אני מנסה לגרום לך להתעשת.‬
‫תהיי בשקט ואל תזוזי מכאן.‬
‫סוף סוף.‬
‫לקח לך זמן.‬
‫חיכיתי לך מתוך נימוס, ‬ ‫כי כבר הבהרתי להם את המצב.‬
‫ובכן...‬
‫הם איחרו פעמיים בתשלום שכר הדירה‬
‫ואז סגרו את החוב.‬
‫אז איומי הפינוי שהגיעו מהלקוח שלך‬ ‫הם בדיחה לא מצחיקה.‬
‫עכשיו תחזור למשרד שלך, תתקשר אליו‬
‫ותגיד לו לדחוף אותו לתחת.‬
‫סליחה, אימא.‬
‫הבנת? ‬
‫פיירו ולידה יישארו כאן, ‬
‫לא פחות משנתיים, ‬ ‫שלושה חודשים ושמונה ימים, סוף החוזה.‬
‫אם לא תעשי את זה, תיאלץ להיפרד‬ ‫מהלקוחות שלך, בזה אחר זה.‬
‫אפיץ את השמועה וכולם ינטשו אותך.‬
‫אלה שתי האפשרויות שלך.‬
‫לא הבנתי מה הברירה שלי.‬
‫אין לך ברירה.‬
‫עכשיו לך, אתה והשעון המזויף שלך.‬
‫מי לעזאזל עונד שעון מזויף בימינו?‬ ‫צא החוצה.‬
‫הוא דג טורף.‬
‫אומרים "כריש", אבא.‬
‫דג טורף, כריש, זה אותו הדבר.‬ ‫-בכל אופן, מחצת אותו.‬
‫מי זאת?‬
‫השארת את החברה שלך מאחור?‬ ‫-לא, היא לא החברה שלי.‬
‫גברת, שבי. תאכלי משהו.‬
‫לא, אנחנו הולכים. יש לנו עבודה.‬ ‫-תאכלו משהו.‬
‫בחייך, אתה בא לעתים רחוקות.‬ ‫תן לנו לפנק אותך.‬
‫בשמחה.‬ ‫-ניוקי סורנטינה. טרי מהסיר.‬
‫זה מעולה.‬
‫גברתי, לא יכולתי לבקש דבר טוב יותר.‬
‫יופי. קדימה.‬ ‫-תערוך בינתיים את השולחן.‬
‫אביא לך יין אדום. נכנס יין יצא סוד!‬
‫מושלם, נכון?‬
‫מה מושלם?‬
‫בחייך.‬
‫את לא מוותרת, אה?‬
‫כלומר, את לא דיסקרטית במיוחד.‬
‫אני רעבה.‬
‫את רעבה. בסדר.‬
‫נחזור על זה עוד פעם.‬
‫היית בגנים של פלאצו דל טה עם צוות המז"פ, ‬
‫ואז הלכת לכיוון הבריכות...‬
‫ואז?‬ ‫-ואז...‬
‫זה היה רגע מכונן בחיי.‬
‫אבל לא כי הבנתי שאני בלש נהדר, לא.‬
‫בתקופת עבודתי במשטרת הרכבת הבנתי‬
‫שאני רוצה להיות‬ ‫כמו שרלוק הולמס, נרו וולפה...‬
‫הוא היה עורך דין.‬ ‫-נכון.‬
‫מגנום, בלש פרטי.‬ ‫-בלש פרטי.‬
‫לבלש הפרטי אין שום קשר לזה. לא, גברתי.‬
‫תראי, נקודת המפנה האמיתית הייתה‬
‫כשהגעתי עם הפרס הגדול ביד, ‬
‫והפסקת לפנות אליי ברשמיות.‬
‫עדיף לא לדבר ככה בבית המשפט, נכון?‬
‫נכון. לא נדבר ככה.‬
‫בכל אופן, זו הייתה לינדה.‬ ‫עם המנורה בגן. הנה.‬
‫בסדר. סיימנו. לך הביתה, אנדראולי.‬
‫נכון. כן, אלך הביתה. אני קצת עייף.‬
‫אני הולך לאשתי, כמו הבלש קולומבו.‬ ‫אני קצת דומה לו.‬
‫זוכרת אותו? פרחח, אבל מבריק.‬
‫לילה טוב.‬
‫-לילה טוב.‬
‫היי. הייתי בדרך החוצה. את צריכה אותי?‬
‫לא.‬
‫זה מספר של רופא מומחה. אומרים שהוא מצוין.‬
‫אולי הוא יוכל לעזור לאחותך.‬
‫תתקשרי אליו.‬
‫תודה.‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-נתראה מחר.‬
‫תודה על ארוחת הערב.‬ ‫-לא שילמתי עליה.‬
‫בגלל זה בחרת להיות עורך דין?‬
‫כדי לברוח משם?‬ ‫-זה קצת יותר מורכב.‬
‫ואת?‬
‫למה החלטת להיות עורכת דין?‬
‫כדי ללבוש חליפות?‬ ‫-אתה מצחיק.‬
‫כשסיימתי את הלימודים, ‬ ‫פתחתי חברה קטנה עם שלושה חברים.‬
‫כולנו היינו צעירים, מוכשרים... ‬ ‫מוכנים לכל דבר.‬
‫יום אחד הגיע אדם ואמר לנו שהוא חלה בסרטן‬ ‫בגלל בית הזיקוק של מונקו.‬
‫שדרגו מאז את המפעלים, ‬ ‫אבל אז המצב היה חמור.‬
‫בלשון המעטה.‬ ‫-נכון.‬
‫ואז, במשפט, היה לנו סיכוי טוב מאוד‬
‫לקבל פיצוי, אבל...‬
‫הפסדנו.‬ ‫-וזה שבר לך את הלב.‬
‫לא.‬
‫גרמתי להם להפסיד.‬
‫בכוונה, בתמורה לעבודה שיש לי היום.‬
‫תראה, אני לא יודעת מה מניע אותך‬ ‫או מה אתה רוצה.‬
‫אבל אם אתה רוצה לנצח, ‬ ‫אתה יודע שנחלשנו.‬
‫מה את מציעה?‬
‫אנחנו צריכים עוד משהו...‬ ‫מעכשיו ועד סוף המשפט.‬
‫מה זה? מונקו חוששת שלא הבנתי את המסר?‬
‫לא, תקשיב לי.‬
‫דברי.‬
‫ד"ר פרארה, אתה כאן כיועץ טכני.‬
‫ניתחת את ה-DNA‬ ‫שהיה בבדל הסיגריה שאנחנו רואים כאן.‬
‫כן. מותג "זהב שחור".‬
‫אותו מותג שהנאשמת מעשנת, ‬
‫כפי שעולה גם מהראיות, ‬
‫ההזמנות התקופתיות של לינדה מונקו‬
‫מהיצרן בבריטניה.‬
‫זו למעשה סיגריה נדירה ויקרה מאוד.‬
‫ד"ר פרארה, האם אפשר לזהות‬
‫את האדם שה-DNA הזה שלו?‬
‫במילים אחרות, מי עישן את הסיגריה?‬
‫כן, ה-DNA תואם לזה של הנאשמת, לינדה מונקו.‬
‫סיימתי. תודה, כבודו.‬
‫הפרקליט ברונה, תורך.‬
‫אני מוותר על חקירה נגדית.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫קרה משהו?‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫ד"ר פרארה, אתה יכול ללכת. תודה.‬
‫- עשרה בפברואר, שימוע שביעי -‬
‫התובעת גוארה.‬
‫אני קוראת לדוכן העדים‬ ‫את הבלש ג'אקומו אנדראולי ‬
‫מצוות החקירות הפליליות במשרד התובע.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בואו נחזור ל -15 במרץ בשנה שעברה.‬
‫מי יכול לשכוח את היום הזה?‬
‫למה?‬
‫ג׳אקומו.‬ ‫-היי.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אני מפקח על המבצע.‬
‫אני מודה שבשלב מסוים‬ ‫תהיתי מה אני עושה שם.‬
‫באמצע כל זה...‬
‫אבל למען האמת...‬
‫תטפל בזה.‬ ‫-קדימה. בואו נתחיל.‬
‫כי באותו יום, חוקרי המז"פ‬ ‫מצאו פיסה מהשמלה של אנג'ליקה פטרוני‬
‫שנתפסה במסנן, ‬
‫ובדיוק באותו יום‬
‫הבנו שהנערה נרצחה שם‬
‫והושלכה לאחת הבריכות שמחוץ לארמון.‬
‫אבל את האזור שבו עברתי באותו רגע‬
‫צוות המז"פ לא סרק עדיין.‬
‫זיהית אותה מיד.‬
‫ "זהב שחור" .‬
‫זה היה סוג הסיגריות שלינדה מונקו מעשנת, ‬
‫כפי שראיתי בליל החקירה.‬
‫הנאשמת הכחישה שיצאה לחצר הארמון‬
‫במהלך אותו לילה.‬
‫היא טוענת שהלכה בשדרה הראשית, ‬ ‫זו שמובילה לכניסה, ‬
‫ומעולם לא הייתה בשום מקום אחר בגני הארמון.‬
‫הראיות האלה, שנושאות את ה-DNA שלה, ‬ ‫מראות את ההפך הגמור.‬
‫סיימתי.‬
‫ברונה, אתה רוצה לפתוח בחקירה הנגדית?‬
‫פרקליט?‬
‫כן, כבודו.‬
‫אז לפי הסיפור שלך, ‬
‫לא היה לך הציוד הדרוש לאיסוף הראיות.‬
‫הסתובבת וחזרת לחמ"ל, ‬
‫ניידות מז"פ עמדו ליד השדרה הסמוכה, ‬
‫ולקחת מהן את כל הציוד הדרוש.‬
‫נכון.‬ ‫-לא הודעת לאף אחד?‬
‫אחרי שמצאת את בדל הסיגריה באגרטל‬ ‫ולפני שלקחת אותו?‬
‫לא הודעתי לאף אחד.‬
‫למה?‬ ‫-למה? כי בוא נגיד ש…‬
‫רציתי להיות זה שגילה את הדבר הזה.‬
‫ובכן, הפכת לגיבור היום.‬
‫זה לא רע בשביל בחור‬ ‫שלא השתתף מעולם בחקירה.‬
‫כי למיטב ידיעתי, עבדת במשטרת הרכבת, נכון?‬
‫נכון.‬
‫ואין שם חקירות רצח.‬
‫כלומר, לא עבדת עם צוות המז"פ.‬
‫לא...‬
‫אני זוכר שפעם אחת, ‬
‫איימו לעשות פיגוע בקו מרומא למילאנו, ‬
‫אבל בסוף זה היה איום סרק, אז...‬
‫זה היה הריגוש הגדול ביותר בקריירה שלנו!‬
‫כשמצאת את בדל הסיגריה, איך הרגשת?‬
‫נהדר. זה היה רגע... הרגש היה עוצמתי.‬
‫למרות זאת, חשבת בבהירות‬
‫והשארת שם את התגלית הכי חשובה שלך?‬
‫כן.‬
‫היה מישהו בחמ"ל?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מישהו שראה אותך לוקח את הציוד.‬
‫לא. כלומר, אני לא יודע. לא נראה לי.‬
‫אתה לא יודע? לא נראה לך?‬
‫כנראה שלא.‬
‫לא. למעשה, אין אף אחד ברשימת עדי התביעה‬
‫שיכול לאשר את מעשיך.‬
‫אולי כי זה לא קרה?‬
‫מה זאת אומרת "זה לא קרה"?‬
‫זה מה שאתה טוען.‬ ‫-כן.‬
‫תענה לי.‬
‫אספת את הראיות כראוי?‬
‫כן.‬
‫ידעת איך עושים זאת?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ידעת איך עושים את זה כראוי?‬
‫כן, כלומר... ראיתי את זה.‬
‫את מי ראית? מתי? ראית בסרטים?‬
‫סרטים?‬ ‫ -מר ברונה, ‬
‫הראיות שאנחנו דנים בהן חשובות מאוד.‬
‫מה טענתך? דבר ברור.‬
‫שמר אנדראולי משקר.‬
‫איך אתה יכול לומר דבר כזה?‬
‫ד"ר גוארה צודקת. זו האשמה חמורה מאוד.‬
‫כן, אבל פחות חמורה משקר.‬
‫אולי תרגיש יותר בנוח אם אני אשאל אותך?‬
‫הבלש אנדראולי, ‬
‫אספת את הראיה כראוי?‬
‫עם שקית פלסטיק וכפפות סטריליות?‬
‫תענה. לא אבקש שוב.‬
‫לא, לקחתי אותה בידיים.‬
‫אבל זה היה רק לרגע, ‬ ‫ואז החזרתי אותה למקומה.‬
‫זה היה רק כדי לבדוק את המותג.‬
‫רצית לבדוק את המותג?‬
‫כן, הלכתי להביא את כפפות הפלסטיק.‬
‫לקחתי מעטפה והכנסתי את הבדל.‬ ‫ -כבודו, קשה לי מאוד‬
‫להמשיך בחקירה הנגדית. אתה יודע למה?‬
‫אני לא רוצה להעלות תיאוריות‬ ‫שנשמעות הגיוניות...‬
‫אז אל תעשה את זה.‬
‫לא, אלה רק השערות.‬
‫עם זאת, מכיוון שמר אנדראולי‬ ‫נכח בחקירתה של לינדה מונקו, ‬
‫הוא היה יכול לקחת את אחד הבדלים‬ ‫ולשים אותו איפה שהוא רוצה.‬
‫אבל זה לא נכון!‬ ‫-פרקליט, תתנצל בבקשה.‬
‫בפני מי, בפני העמית שלך‬
‫ששיקר בבית המשפט‬
‫בנוגע לראיה המרכזית ביותר במשפט הזה?‬
‫אתה צריך להתנצל.‬
‫מר ברונה, סיימת?‬ ‫-כן, כבודו. תודה.‬
‫היי.‬
‫אני מחכה כבר חצי שעה.‬
‫אני יודע. הייתי צריך להיפטר מהעיתונאים.‬ ‫יש חדש?‬
‫אנחנו מוכנים לטפל בטומיי.‬ ‫הוא מסיים לעבוד בקרוב.‬
‫בוא ניסע.‬ ‫תשטוף את הרכב מדי פעם, הוא מטונף.‬
‫נו?‬
‫אתה מסטול מקמומיל? אתה איטי מהרגיל.‬
‫פישלתי, אני יודע.‬
‫אבל זה כל כך חשוב לך, ‬ ‫לא היה לי אומץ לספר לך...‬
‫את האמת מיד.‬
‫כלומר, על הטעות שלי.‬
‫היום רציתי לאשר הכול, ‬
‫אבל כשוונטורה דיבר איתי, אני...‬
‫לא יודע. ראית איך הוא, נכון? הוא...‬
‫יש לו פרצוף ש...‬
‫אלנה, תגידי משהו בבקשה. השקט הזה...‬
‫אתה מושעה.‬ ‫-לא...‬
‫עד הודעה חדשה. לא הותרת לי ברירה.‬
‫היית צריך לומר לי מיד את האמת.‬
‫אלנה, בבקשה, אל…‬
‫זו אשמתי. זו הייתה טעות לסמוך עליך.‬
‫פורלאן רוצה לדבר איתך.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫הראיה הכי חשובה לא תקפה.‬ ‫זה היה באחריותך, אלנה.‬
‫אנדראולי עבד תחתייך, ‬ ‫היית צריכה לבדוק את זה.‬
‫הוא טעה. הוא היה צריך להגיד לי, אבל...‬ ‫-אבל מה?‬
‫ברונה ניגש לזה מיד. הוא ידע!‬
‫נהדר, זה אומר שיש לנו פה חפרפרת.‬
‫תגידי לי, מה יש לך? השתנית מאוד.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫הרגשתי את זה מההתחלה.‬
‫מאז שאמרת לי, "אני אמשיך". וצדקתי.‬
‫אבא שלך נאלץ לספר לי.‬
‫מה?‬ ‫-שאת לא בריאה.‬
‫שאת לא כשהיית, לא חושבת בהיגיון.‬
‫הוא התקשר אליי. הוא דואג מאוד לבריאות שלך, ‬ ‫לעבודה שלך…‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫הוא לא יודע כלום. אולי הוא התכוון‬ ‫לבעיות שלי עם ג'ובאני, אבל זה הסתדר.‬
‫באמת.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫אני בסדר.‬
‫שלום, גברתי.‬ ‫-שלום.‬
‫איך אתה מעז?‬
‫איך העזת לדבר עם פורלאן?‬
‫הייתי חייב לעצור אותך איכשהו.‬ ‫-אבל אתה לא עוצר, נכון?‬
‫שומר החוק הגדול!‬
‫גם את צריכה לשמור עליו.‬ ‫-אני אימא שלה.‬
‫בחרת לא להיות אימא שלה מזמן.‬
‫אבל הייתי בת 18!‬
‫פחדתי. גם סטפנו פחד.‬
‫ואתה לא עזרת לנו.‬
‫לא יכולנו אפילו לדבר על זה.‬ ‫-נתתי לך להחליט בעצמך.‬
‫לא, השארת אותי לבד.‬
‫תעשה את זה גם עכשיו.‬ ‫תניח לי, תתרחק ממני.‬
‫הנה הוא.‬
‫כולו שלך.‬
‫בטוח שהטלפון הזה חסוי?‬
‫מה אתה חושב?‬ ‫ -אם אני שואל...‬
‫מובן שכן.‬ ‫-בסדר, רק תענה לי.‬
‫אבל אתה מעליב אותי.‬ ‫ -נו, באמת...‬
‫בוא ניתן לו דחיפה קטנה ונראה איך יגיב.‬
‫אתה יודע שאני טוב מאוד בחיקוי מבטאים?‬
‫תן לי מבטא.‬
‫פוליה.‬ ‫-איזה מחוז?‬
‫לצ'ה.‬ ‫- "דאיה" .‬
‫הלו?‬ ‫-אני יודע מה עשית.‬
‫מי זה?‬
‫הלו?‬
‫הוא בפאניקה.‬
‫הוא ראה אותי?‬ ‫-לא.‬
‫התקנתי מכשירי ציתות בכל מקום.‬ ‫גם בטלפון שלו.‬
‫עכשיו נראה.‬
‫אני לא יודע מי זה!‬ ‫-אבל מה הוא אמר?‬
‫רק את זה, ואז ניתק.‬
‫לאן אתה הולך? בוא הנה!‬
‫זו האימא?‬ ‫-אימא, כואב לי הראש.‬
‫אני צריך להיות לבד. את מסיחה את דעתי!‬
‫תפסיק לבכות. אתה בוכה בלי הפסקה.‬ ‫אתה לא עושה שום דבר אחר.‬
‫תמיד אותו סיפור איתך.‬
‫לטומיי יש קשר לזה.‬
‫ואימא שלו יודעת.‬
‫היי. עבודה טובה, שומעים מצוין.‬
‫עשר שנים במשטרה היו שוות משהו.‬
‫תמשיך להקשיב להם, בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫דרך אגב, המבטא הפוליאני שלך...‬ ‫דומה יותר לקלברי.‬
‫מה, אתה מכיר את המבטא?‬
‫אמרת "דאיה".‬
‫אתה תמיד משאיר את הדלת פתוחה.‬
‫אלה אנחנו.‬
‫קר לי.‬
‫עשית עבודה טובה.‬
‫כששיחקתי את המניאק?‬
‫בסוף ניצחת, לא?‬
‫אני חושבת שנהנית מזה.‬
‫את אשת מכירות טובה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל נראה שגם את מנסה לשכנע את עצמך.‬
‫עכשיו אתה מניאק.‬
‫לא רציתי לברוח מהמסעדה של ההורים שלי.‬
‫לא?‬
‫זה משהו אחר.‬
‫לאבא שלי היה פעם עסק.‬
‫הוא פשט את הרגל.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זאת לא אשמתו, זו הייתה תביעה נגד המדינה.‬
‫אנחנו צדקנו, אבל מה זה משנה?‬
‫ראיתי את הייאוש של ההורים שלי, ‬
‫ולשופטים לא אכפת. הם דואגים לעצמם.‬
‫הם מגינים זה על זה, ‬
‫משתמשים במילים כמו "צדק", ‬
‫ובו בזמן‬‫ ‬‫מותירים אדם ישר ללא פרוטה.‬
‫לכן אני עורך דין.‬
‫זו סיבה טובה.‬
‫היי.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫מה אני עושה כאן?‬
‫מה שאת עושה במשפט…‬
‫משפט נחוץ כדי לחזור אחורה‬ ‫ולתקן משהו שהשתבש, נכון?‬
‫אלה פרטי החשבון שממנו בוצע התשלום‬
‫ורשימת מטופלים הממתינים להשתלה.‬
‫אחותך נמצאת במקום הראשון, ‬ ‫את כבר לא צריכה לדאוג.‬
‫לא שאלתי אותך עדיין, ‬ ‫איך שמעת על אחותי?‬
‫אמרו לי.‬
‫אנדראולי סיפר לך על הטעות שלו, נכון?‬
‫אבל אמרת גם משהו אחר בבית המשפט.‬
‫האשמת אותו בשתילת הראיות.‬
‫זו הייתה תוספת קטנה שלי.‬
‫בכל אופן, הצלת את חייו של אדם יקר לך.‬
‫את יכולה ללכת הביתה עם מצפון נקי.‬
‫למד אותי איך עושים זאת.‬
‫מעתה והלאה, אל תבקש ממני שום דבר אחר.‬
‫היי.‬
‫החברה שלך זרקה אותך?‬
‫היא לא הייתה רעבה.‬
‫ארוחת הערב ההיא, ‬
‫הפעם הראשונה שנפגשנו.‬
‫את זוכרת אותה?‬
‫לא.‬
‫לבשת...‬
‫שמלה בצבע אדום כהה עם גב חשוף.‬
‫ישבת ליד קלאודיו.‬
‫את יודעת מה חשבתי?‬
‫ "למה הוא ולא אני?"‬
‫צפיתי בך זמן רב, לינדה.‬
‫מרחוק, אבל צפיתי בך.‬
‫הסתרת זאת היטב.‬
‫באמת לא שמת לב?‬
‫קצת, כן.‬
‫אז?‬
‫אני עורך הדין שלך, ‬
‫אבל אין טעם להמשיך ולהעמיד פנים‬ ‫שאת סתם עוד לקוחה.‬
‫זה מעציב אותך?‬
‫זה גרם לי לעבור גבול שלא רציתי לעבור.‬
‫עשיתי את זה בשבילך.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬